- Joderic har fått sina order. - Oroa dig inte.
Jag kan inte ta emot nåt av dig. Matthew arbetar på slottet.
Owen, ta din familj och dina saker och återvänd till kvarnen.
Ni blir inte vräkta idag.
Nu går vi.
- Vad väntar du på? - Ingenting.
Allt ordnar sig.
Herregud... Du vill se reaktionen. Du vill se deras tacksamhet.
Joderic!
Du vet att jag är tvungen, Robin.
Och du vet att sheriffens män är på väg.
- Är du verkligen tvungen? - Du klagade aldrig förut.
Två ting kommer man aldrig undan: Döden och skatten.
Om döden orsakas av skatterna, då?
- Det här betalar mjölnarens skuld. - Jag kan inte ta dem.
Pengarna är stulna. Sheriffen vet att han inte har råd.
Jag kan förstås dela upp dem och betala in lite i taget.
När man bryter bröd i Nettlestone kommer man att tacka dig, Joderic.
Säg att du inte har sett mig. Säg att det här var din idé.
- Varför? - Mina vänner tror att jag är fåfäng!
- Nu blir vi vräkta. - Robin lovade att förhindra det.
Varför ger vi pengar till en skatteindrivare?
- Han är fogde. - Stor skillnad...
- Owen, Kate. Jag är här för att... - Träffade du inte Robin?
- Han skulle prata med er. - Nej, jag beklagar.
Jag har inte träffat honom. Men vi kan ordna det här.
Han dödade honom. Robin dödade honom!
Hallå där! Stanna!
Herrn!
Du är inte oövervinnelig. Han gav dig stryk.
- Vem är han? - Nattväktaren.
- Honom känner jag inte till. - Han har funnits här i åratal.
Du kanske var ute på korståg. Han är en god man.
Han har setts i Nottingham och även i slottet.
- Han kommer alltid om natten. - Han lämnar medicin och mat.
Han skulle aldrig skada någon.
Varför dödade han Joderic, då? Vi måste hitta honom.
Enligt byborna i Nettlestone-
- dödade Robin Hood en fogde idag.
Enastående, inte sant? Vilken dramatik!
Till och med hans älskade bybor lär tappa tålamodet med honom nu.
- Vad säger de mer? - Hood lovade förhindra en vräkning.
Kriget har gjort honom förvirrad.
- Vad föreslår ni? - Repressalier gentemot byarna.
Det hade Joderic inte velat. Varför ska oskyldiga lida för hans död?
De bevittnade och rapporterade ju brottet.
Har repressalier fungerat förut?
- Nej. - Marion har rätt.
Det misstaget gör vi inte om. De Fourtnoy?
Vi kan dra politisk fördel av det här.
Vi har övertaget. Så måste det förbli.
Stadsutroparna får meddela vad som har hänt.
Gör det känt att en oskyldig har dödats.
Utmärkt. Det vinner vi sympati på.
Mylord, jag tror på handling snarare än på ord.
Med tillräckliga resurser kan jag fånga in honom.
Då provar vi båda sätten. Må bäste man vinna.
Joderic var unik.
Han var god, medkännande och lärd.
- Mordet på fogden... - Vi går så fort Joderic är begravd.
- Vi säger att du var för upprörd. - Det är jag.
Vår respons på Robin Hoods ombytlighet...
Vad gör du här? Du kan inte arbeta.
Alla har kallats in igen. Jag tvingades avbryta pensionen.
Jag ska prata med sheriffen, så att du slipper arbeta.
Det hjälper att arbeta.
Jag famlar efter henne om nätterna. Det är så dumt...
När det här är över följer du med oss hem.
Allt detta förspilldes på ett ögonblick-
- med en pil, avlossad från Robin Hoods båge.
Han säger att du dödade Joderic! Vi framstår som... brottslingar!
Vi är brottslingar, det vet du väl? Eller har det förändrats?
Valet står mellan stabilitet, ordning och auktoritet-
- och Robin Hoods och hans gelikars slumpmässiga grymheter.
Detta fega brott kommer att vedergällas!
Vi ska hitta Hood, om vi så måste använda hundar-
- och se till att han inte lyckas.
Våga aldrig skjuta på mig!
- Det här beror på mig, inte sant? - Du tror att allt handlar om dig.
- Det gör det ju! - Du har gett honom övertaget.
Du dödade en oskyldig.
- Jag gjorde det inte. - Det tror jag inte heller.
- Det var den "milde" Nattväktaren. - Nej.
- Jag såg honom. - Det var inte Nattväktaren.
- Hur vet du det? Varför flydde han? - Varför flydde du från Joderic?
Jag måste gå.
- Hjälp mig. - Det var inte Nattväktaren.
Jag kan leta överallt utom på ett ställe.
- Du måste leta på slottet. - Jag tar inga order.
- Snälla du! Jag måste bli rentvådd! - Att fånga mördaren är väl viktigare?
Utan folkets tillit kan jag inget göra.
Jag ska försöka.
Är väbelstiteln bara en ceremoniell utnämning numera?
För problem i stil med Hood kräver hårda tag. Stadsutropare...?
- Sir Guy. - Marion...
- Så många hundar för en enda man? - Det var min idé.
- Väbeln ville inte göra något alls. - Tävlar ni?
Han är inte titeln värdig. Vem som helst vore bättre.
Politik... Inte ens när far var sheriff förstod jag.
Han skickade mig hit eftersom en mördare går lös.
"En mördare"? Tror ni inte att det är Hood?
- Far tror att jag är i säkerhet här. - Det är inte tillåtet.
- Jag ska prata med sheriffen. - Tack, sir Guy.
Genomsök skogen söderut. Vi ska hitta Robin Hood.
Hundarna får fart på honom.
Det här tycker jag inte om.
Kungens jägare och skogsvaktare... kommer hitåt... Hundar!
Vi delar på oss och möts vid proviantlagret.
Är jag vänsterhänt, Matthew?
- Ledtråd: Nej. - Ursäkta mig, sir.
Ställ dig på ett ben. Höger ben.
En timme. Då minns du nog bättre nästa gång.
Nå, vad tycker du om ditt nya arbete?
Oroa dig inte. Du har tur.
Kvarnen är stängd och du kunde lika gärna vara på flykt genom skogen.
Vakter! Vakter! Slå larm!
I mitt eget rum! Var är soldaterna?
- De är ute och söker med hundarna. - Gisborne är en dåre.
- Hood verkar ha undkommit. - Glöm Robin Hood! Stäng slottet!
Säg åt Gisborne att leta rätt på mördaren!
Stanna. Säg åt Gisborne att dubbla antalet hundar.
Ni sa att det inte kunde vara Hood.
Vi ger honom skulden för det här mordet också.
Under tiden tar du reda på vem den skyldige är!
Vi ber för Matthews själ. Nu är han på en bättre plats.
Vaka över oss, Matthew, och var stolt över oss.
Vi ska dra Robin Hood inför rätta. Det har ni mitt ord på.
Det är inte sant...! Soldaterna hittade det.
- Det var vårt proviantlager! - De har förstört allting.
Vad är det som pågår? Jag gömmer mig i mitt eget slott.
- Ut härifrån! - Vi kommer att hitta mördaren.
"Vi kommer att hitta..." Blablabla! Sätt fart, då!
- Hur går det för Gisborne? - Robin Hood går fortfarande lös.
Har du spridit ryktet att han har begått minst två mord?
Tror du att två dödsfall räcker?
För att folket ska vända sig mot honom, menar jag.
Varför inte ge Hood skulden riktigt ordentligt? Vad tycks?
Några fler dödsfall vore intressant. Vackra sådana - inte bara pojkar.
Vakter!
- Kom, lady Marion. - Jag trodde att slottet var stängt.
Gå till ert rum. Det är farligt här.
Vad är det som pågår?
Tre människor har mördats! Ni är inkompetent!
- Ni hittade bara picknickrester. - Jag hittade åtminstone nåt!
Håll klaffen! Ni pladdrar som kvinnor! Väx upp!
Morden sägs vara Robin Hoods verk, men vilka bevis har ni?
Hur kunde han gå runt i slottet utan att era vakter såg honom?
Ni var väl själv där strax innan pigan mördades?
Det minns jag inte.
Morden gynnar er. De ställer er i bättre dager.
- Såg hon dig? - Hon gissar bara. Hon är en flicka.
Tar Will med vatten, tro? En bit bröd skulle sitta fint.
Och lite ost, kanske...
Vi kommer att bli infångade, torterade och hängda...
...och han vill ha ost?
Ger de sig aldrig?
Hundarna! Vi kan inte stanna. De är för många.
Vi måste göra något! Vi flyr, fast vi borde jaga!
Nattväktaren är kvar därute.
Vi går österut, till Nettlestone.
Försvinn! Ni är inte välkomna här.
Ursäkta, vet ni om Nattväktaren har varit här?
- Har Nattväktaren varit här? - Har ni någon mat? Något vatten?
- Du dödade min son! - Vad? Är Matthew död?
Du känner mig, Kate! Och Joderic.
- Du lovade att prata med honom. - Jag skulle aldrig skada Matthew!
Våga inte ta hans namn i din mun!
- Jag dödade honom inte! - Ingen av de andra heller?
- Vilka då? - Jag hoppas att du blir avrättad.
- Vi gjorde inget av det där! - Vi överlämnar dem åt sheriffen.
Jag slåss för er skull!
Sheriffen hänger brödtjuvar.
Han skär ut deras tungor! Han sår split mellan oss.
Nu går vi härifrån.
Stanna där!
Jag lämnade mitt hem för deras skull. Jag överlämnade mig till sheriffen!
- Joderic fick pengar åt dem. - Det begrep jag aldrig.
Jag har förfinat vårt halssmycke. Nu kan det inte kopieras.
Bara far och jag kan göra såna.
Det är bra. Det är mycket bra.
- Beklagar, mylady. - Jag söker sergeant Lacey.
- Det är inte säkert för dig här. - Jag vet. Tack.
- Allt är som det ska. - Det är det väl inte?
Nej... Vem kunde väl ana att Robin var en mördare.
Alla dessa döda... Det är obegripligt.
Matthew...
Hans arma föräldrar... Jag kände likadant när jag miste Ruth.
Jag försöker att inte älta det, utan minnas de lyckliga stunderna.
Men det plågar mig att hon inte dog i sin egen säng. Det kan jag inte...
John, du får ta över.
Jag måste till slottet. Nu räcker det. Vi slutar fly.
- Du tänker väl inte överlämna dig? - Jag vet hur du tar dig in.
- Smart eller jättesmart? - Snabbt.
Skulle jag kunna skjuta en pil genom fönstret härifrån?
Spänn bågen mjukt, som om du kammade håret.
- Det skulle gå. - Jag skulle förstås inte göra det.
Du retas med mig, inte sant?
Jag säger vad som helst. Förr i tiden kunde man det.
Numera tiger vi - vi som fortfarande har talförmågan.
Vi säger en sak, men menar en annan.
Du säger till exempel att du vill lära dig bågskytte-
- men du är bara intresserad av bågens räckvidd.
Du försöker bevisa hans oskuld. Älskar du honom fortfarande?
- Vem menar du? - Berätta för honom...
Inte för att ni nånsin råkas... Goda människor älskar honom än.
Varför kan det aldrig vara en vacker kvinna?
- Kalla hem hundpatrullerna. - Varför? Ni är en mördare.
- Ni vet att det inte är sant. - Ja...
- Tänker ni ha ihjäl mig nu? - Någon vill se er död.
Berätta nåt nytt, som omväxling. Välkommen till min värld.
Jag tog mig in här osedd.
Om mördaren är hälften så duktig som jag, gör han likadant.
- Och...? - Jag kan fånga honom åt er.
Två frågor:
Hur... och varför?
Rid genom byn Nettlestone.
Visa upp er ordentligt. Det lockar fram mördaren.
Då skjuter mina mannar honom. De är osynliga.
Låt säga att jag går med på det...
Varför?
Oskyldiga människor dör. Det kan jag inte tillåta.
Skärp dig, Robin. Det här är bara sängkammarprat.
Var ärlig mot mig nu. Vilket är ert sanna skäl?
Ska jag berätta det för er? Ingen älskar er längre.
Folket har vänt sig mot er.
De har älskat er allra mest. Det kan ni inte acceptera.
- Är vi överens? - Kom jag åt en öm tå?
Jag tolkar det som ett ja.
Förresten... Det här är till er.
Den som bär ett sådant är på min sida.
Så sött. Passar den till min klänning?
Det här är avgiften för att jag räddar ert liv.
- Jag ber om ursäkt, mylady. - Så det här är ditt lediga jag?
Du får inte vara här!
Var inte en sån glädjedödare, Marion.
Jag tror att mördaren är De Fourtnoy. Han är väbel här.
Han var där när pigan dödades.
En mördare på rymmen stärker hans position.
- Situationen gynnar honom. - Jag tänker ändra på situationen.
- Så bara för att du vill, kan du? - Man måste vilja.
- Varför inte bara fly när du kan? - Men vi har ju så roligt.
Finns det inget som bekommer dig? Du verkar tro att du är odödlig-
- som om pilarna studsar tillbaka. Jag har aldrig sett dig sårad.
- Jag har blivit sårad. - Berätta.
Du tror att styrka är att inte känna något.
Hur ska du då förstå vad andra känner?
- Hur blir du då hel? - Jag känner när oskyldiga dör.
När mina mannar jagas som djur. När bra folk vänder sig mot mig.
Jag pratade om dig med nån idag. En god man.
En som minns dig från förr.
Det finns de som fortfarande älskar dig.
Mylady? Jag måste genomsöka ert rum.
Dina efterforskningar, förresten... Bra jobbat!
- Imorgon får vi se om de stämmer. - Mylady!
Fick du sheriffen att avblåsa jakten? Hur?
- Sängkammarprat. - Gick du till sängs med sheriffen?
- Jag slöt ett avtal. - Vi sluter inga avtal med sheriffen.
- Imorgon räddar vi hans liv. - Va?
Kan vi gräla om det imorgon? Jag vill gärna sova.
- Jag har en bättre idé. - Att rädda sheriffens liv igen?
Hittade de vårt lager i Long Stone?
Om vi vore mördare skulle vi inte ge folket mat, eller hur?
Nu när kvarnen är stängd får byborna svälta.
- Du vill att alla ska älska dig. - Nej, jag vill inte kallas mördare.
Det är orättvist. Jag älskar dig, men jag får då ingen mat.
Men de som inte älskar dig, de får.
Vi ger mat åt folk som avskyr oss och räddar en man som vill döda oss.
Jag älskar dig inte längre. Får jag mat nu?
Jag är ingen mördare.
Jag har med mig mat för att visa min välvilja.
Jag är er vän.
Mina mannar är trötta och hungriga.
Det här är den sista mat vi har.
- Owen... - Du utnyttjar oss.
- Du och sheriffen. - Det gör jag inte.
Ni strider med oss som spelpjäser! Vad får vi i gåva nästa gång?
Mina vänner, er sheriff och jag kommer med en gåva till er.
Den är en påminnelse om vår frihet.
Idag visar vi ingen rädsla. Idag trotsar vi Robin Hood.
Idag går vi bland er, för livet går vidare.
Vi gömmer oss inte och kryper inte för laglösa.
Vi anpassar inte våra liv efter deras terrorvälde.
Vi håller huvudet högt. Lagen är till för att skydda oss.
Om Robin Hood tillåts trotsa lagen, motarbeta rättvisan-
- och ta vårt bröd, vem vet var det slutar då?
Han ignorerar lag efter lag, och slutligen tar han någons liv.
Lagen är till för att skydda oss.
Sheriffen och jag fylls också av skräck inför morden.
Vi är här idag för att visa att vi står enade.
Vad sysslar du med? Du dödar oskyldiga! Vad är du för en man?!
Marion?!
- Är ni Nattväktaren? - Jag vet vem som vill döda sheriffen.
- Det är Joe. - Joe Lacey?
Joe!
Sänk bågen. Sänk bågen, Joe.
- Låt mig göra det här. - Varför dödade du dem?
Min Ruth arbetade i slottet i hela sitt liv.
När hon låg för döden, var fanns sheriffen då? Skickade han mat?
Nej, han skickade Joderic, för vi hade inte betalt skatten.
Hon dog som en hund i rännstenen.
- Det ska han också göra. - Prins Johan skickar en ny sheriff.
- Och byborna blir torterade. - Är jag helt ensam, alltså?
- Törs ingen annan säga sin åsikt? - Du dödade mjölnarens son!
- Sheriffen råkade flytta på sig. - Dagen därpå, då?
När du dödade tre stalldrängar och pigor?
Sheriffen ger sig av. Låt mig göra detta förfärliga, Robin.
Sänk bågen, Joe. Annars skjuter jag.
Jag gjorde det, Ruth. Jag sköt sheriffen.
Nej, du sköt hans ställföreträdare. Min dubbelgångare.
Stackars Joe. Jag förstår hans sorg...
...men varför döda så många? - Det gjorde han inte.
- Vem gjorde det, då? - Kom nu.
Vad är det nu, Locksley? "Jag dödar dig! Jag menar allvar!"
Lacey hade inget skäl att döda stalldrängar, men det hade ni.
- Ni lät folk tro att jag dödade dem. - En intressant idé.
- Det var så det gick till. Erkänn. - Hur skulle jag kunna göra det?
- Ni dödar mig om jag gör nåt sånt. - Jag menade allvar.
Och just därför kommer ingen nånsin att få veta.
- Jag skickar mannarna efter honom. - Nej, du får en annan uppgift.
Jaså, är det ni. Ni får ursäkta.
Jag ville bara meddela att jag blir ny väbel.
Jag tror er inte förrän sheriffen själv har sagt det.
Det är tyvärr omöjligt.
Jag har tjänat honom troget. Jag har...
- Jag har dödat för hans skull. - Han visste att ni skulle säga det.
Därför blir jag den nya väbeln.
Varför kallas du Nattväktaren när du kommer hit på dagen?
Inte i vanliga fall. Jag får ju inte bli sedd.
Du behöver inte göra det mer, varken dag eller natt.
- Nu när du är här, menar du? - Ja.
Far lärde mig att slåss. Han ville ge mig valmöjligheter.
Jag väljer att hjälpa de fattiga. Det kan du inte hindra mig från.
- Vet din far vad du gör? - Han tror att jag broderar.
Vänta lite. Jag har en kvarn att öppna.
Det här är till dig och Owen, för att hedra er sons minne.
John?
Jag förklarar härmed kvarnen öppen.
- Han behöver känslan av ära, va? - Ära?
Nej, jag tror att han bara vill bli älskad.